Det tidligere Jugoslavien
Kommunismens fald får undertrykte etniske, religiøse
og regionale stridigheder til at splitte et forenet folk.
Krigen medførte forbrydelser mod menneskeheden,
såsom etnisk udrensning og systematiske voldtægter.
Mange af de dømte krigsforbrydere
unddrog sig straf og levede som flygtninge i årevis.
Alle blev dog taget til fange og stillet for en domstol...
...alle undtagen én.
Jeg har altid forsøgt at være en almindelig mand.
Du drukner dem. Ved du det?
I morgen vil disse skønheder være affald.
Du burde give dem væk. Har du ingen skam i livet?
Din grønsagsmorder.
Rejs dig op.
Op med dig.
Og en avis. Og de druknede grønsager.
- Du skal gå. - En avis, tak.
Jeg beder dig, general, gå nu.
Bare tag dem. Vær nu venlig at gå.
Din lortetyv!
Alle søger en skurk, en krigsforbryder, en flygtning eller en efterlyst.
Jeg, som hader etiketter...
- Du tabte mine grønsager. - Ned med dig.
Hvordan det? Ligner jeg en cirkusdværg?
Gider du lige!
- Vi har talt om dine gåture. - Og nu forstår du, hvorfor jeg tager dem.
- Det er for farligt. - Så skaf en ordentlig chauffør.
- General, jeg... - Du er pilot, Miro. Du kører tøset.
- Hvor er Gani´c? - På ferie med familien.
Han kan køre. Ikke for noget, men jeg er lidt træt af dit fjæs.
Ja, sådan er det.
Din paryk kvæler mig. Den er lige så sammenfiltret som en hunderøv.
Jeg er træt af dig. Jeg vil se andre mennesker.
Jeg ved forresten, hvor vi skal hen.
Jeg har sovet i ni senge på et halvt år. Kun én af dem er i denne retning.
Glem alt om, at jeg skal sove en nat til i Tanovi´cs helvedeshul.
Hans unger er rædselsfulde. De er ulækre og uopdragne.
- Sig det til dem. - Vi skal flytte igen.
- Hvad? - Vi skal flytte.
- Hvem er det så denne gang? - Ingen, general. Kun du.
Ejeren er en ven. Han har fundet et sted.
En lejlighed? Min egen?
- I et halvt år. Muligvis længere. - Gudskelov.
- Han tager gerne imod os. - Giv mig nøglerne.
Det er ikke en kostskole. Giv mig dem. Jeg finder selv ind, tak.
- Vi skaffer alle fornødenheder. - Fornødenheder...
Det væsentlige.
- Hvem står for indkøbene? - Du behøver ikke...
Du er elendig til indkøb. Bed dem om at lægge kontanter ved døren.
Ja?
- Fru Boškovi´c? - Nej, åbenbart ikke.
Ventede hun dig?
Var det derfor, du gik ind i min lejlighed?
Og du er...?
- Tanja. - Tanja?
Hushjælpen.
Fru Boškovi´c opsagde åbenbart sit lejemål uden at meddele det til hushjælpen.
Tasken, tak.
Og tøjet.
Jeg bryder mig ikke om overraskelser.
Kom nu...
Vend dig om.
Langsomt.
Ingen tatoveringer i din alder. Trist... Har du ingen lidenskaber?
Hvis du altså ikke har dækket dem.
Vær venlig at gå ud i badet og vaske dig grundigt.
Bare rolig. Jeg går ikke med dig.
Er der tryk i rørene?
Du ved vel, hvor håndklæderne er.
Hvor meget betalte hun dig?
Søde frøken Boškovi´c... Hvor meget betalte hun?
Fem hundrede i timen.
Jeg betaler mere.
Hvilke huslige gøremål udfører du?
Rengøring og vask.
Vis mig dine hænder.
Hvor gammel er du?
Seksogtyve.
- Fik dine forældre dig til at arbejde? - Mine forældre er døde.
Hvor ofte kommer du her?
Hos fru Boškovi´c.
En gang om ugen, om tirsdagen.
Jeg skal bruge dig mere.
- Er der andre, som du kommer hos? - Ja.
Ikke længere. Nu arbejder du for mig.
Jeg har brug for dig her på fuld tid.
En mand skal bruge en hushjælp.
Mange tak, hr.
General...
- Men jeg er vist nødt til at gå. - Det går desværre ikke.
For du har jo mine nøgler.
Så nu er jeg din...
...og du er min.
Min lille hemmelighed.
Vis mig, hvad du kan.
Hvor starter du?
I køkkenet, badeværelset eller soveværelset?
- Med vinduerne. Først vinduerne. - Vinduerne?
Udmærket. Lad os komme i gang.
Må jeg klæde mig på?
Din hånd ryster.
Gør jeg dig nervøs?
Du har helt overset hjørnerne. Jeg håber, at du går over dem igen.
- Ineffektivt. Tre minutter per rude. - Jeg plejer ikke at gøre det på tid.
Det burde du for 500 dinarer i timen.
- Du blankede den gamle dame af, hvad? - Hun havde ingen klager.
Hvis fejl er så det? Hun savnede lederevner.
Mine mænd tog altid min konstruktive kritik til sig og forbedrede sig.
Hvad kan du ellers, udover at tildugge vinduer? Laver du mad?
- Om jeg laver mad? - Ja, laver mad. Tilbereder måltider.
Nej, jeg kan ikke lave mad. Ingen har lært mig det.
Det var en skam.
- Jeg antager, at du spiser. - Ja, det gør jeg.
Så laver du mad til mig.
Først skal vi ud at handle.
- Skal du tisse, eller hvad? - Hvadbehager?
- Sæt farten ned. Du er nervøs. - Burde du ikke være det?
Fordi jeg går ude blandt folk? Du har intet at være bange for.
Jeg er her egentlig ikke.
Lige nu skjuler jeg mig på en kaserne i bjergene.
Jeg står på ski i det nordlige Slovenien, soler mig på den dalmatiske kyst,
vogter får på en serbisk bjergtop og skåler med Putin i Kiev og Moskva.
En bekendt sagde, at han havde set mig.
Jeg er overalt og ingen steder. Jeg er en myte.
De har tilbudt mig plastikkirurgi tre gange.
De bad mig om at ændre mit ansigt. Det havde været synd.
De ved, at de aldrig vil fange mig. De er bare gæster i vort hjem.
Dette er vort hjem.
Mine venner spilder deres tid og holder øje med mig, for de stoler ikke på nogen.
De er her nu.
Yugon, to veje tilbage, ingen nummerplader.
Sort Mini, længere fremme, til højre.
De må være ved at dø af nysgerrighed.
Hvordan lykkedes det ham så hurtigt at finde så ung og smuk en pige?
Kom. Jeg skal vise dig det.
Løb!
Undskyld, men det bliver jeg aldrig træt af.
Nu kommer første lektion: Royals, uden åndssvagt filter.
- Ryger du stadigvæk? - Så ved du altså noget mig.
Forstørret hjerte. Det er bare for deres fornøjelse.
Om jeg ryger!
Gamle Solovek, en af vore fineste mænd. Kun cigaretter kunne slå den mand ihjel.
Køb en avis.
Jeg beder Dem, til min søn.
Naturligvis.
Mange tak.
For den farve og den form udkæmper vi krige.
En vidunderlig grønsag, mishandlet af tyrkerne.
De koger rask væk de sidste spor af naturens goder ud.
De ødelægger deres mad.
Vidste du det?
Læs. Sidste tredjedel, nederst til højre.
Lad være med at tænke over det. Bare læs.
Jeg...
Bare læs ordene.
Jeg er ordblind, for pokker, så hvis du ikke vil sidde her hele natten...
Læs nu.
"EUs fremtrædende medlemmer gør sig klar, og det internationale pres øges..."
Kalder du det at læse? Med indlevelse, så det får mere liv.
"Officielle kilder indrømmede i dag, at landets medlemsansøgning trues af,
at det ikke er lykkedes at fængsle general..."
Kan de ikke finde et andet billede?
"..anklaget for krigsforbrydelser af domstolen i Haag"
efter massakren på tusindvis af kampduelige mænd
"i slutningen af krigen, under hans kommando."
"Myndighederne forsikrer, at alle tiltag er iværksat
for at finde den flygtede militærchef, som må have skjult sig godt."
Hallo derude!
De kujoner tør ikke stå på egne ben. Se, hvor godt jeg har skjult mig.
Som om de ikke betalte for alt det her!
"USA har officielt forhøjet dusøren til 10 millioner
til den, som kan bidrage til at lokalisere og pågribe generalen."
Kakkerlakker!
"Han er stærkt kritiseret internationalt, men visse landsmænd ser ham som en helt."
"På trods af landets økonomiske isolering ønsker regeringen ikke at angive,
hvornår generalen forventes at blive pågrebet."
De må hellere se i deres kalender. Det burde nok tage et års tid.
Gud forbyde, at de tvinges til at tage en beslutning.
Hvad er det her for et land? Kun høfligheder.
"Her er dine lommepenge. Gå ind på dit værelse."
Var det alt? Efter alt det her?
Du siger ingenting.
En generation af tavse unge.
I så fald...
Så må du være mit tavse vidne.
Jeg kommer aldrig til at skjule mig eller blive taget til fange.
Anden lektion: Nu laver vi mad.
Fortsæt, hushjælp.
Bondens festmåltid.
Fire århundreders liv og kultur i en og samme ret.
På min dødsdag vil jeg spise dette måltid,
mærke smagen af mit hjem og gå hinsides.
Hvordan skal du blive en god kone?
Hvorfor antager du, at jeg skal lave maden?
- Hvorfra ved du, at jeg ikke er gift? - På dine hænder.
- Jeg tager aldrig ring på. - Ikke med den påklædning.
Hvad er der galt med den?
Intet, som ikke kan ordnes.
Fortæl om dit lange, 26-årige liv. Kun højdepunkterne, tak.
Første kapitel: Du blev født, naturligvis.
- Hvor? - Her.
I byen? En bypige, naturligvis.
Og dine forældre?
- Hvor stammer de fra? - Herfra.
Altså også bymennesker. Bekvemt.
Hvad med deres familier?
Din familie må stamme et sted fra. Fra en by, som bærer deres navn.
Jeg har aldrig mødt mine bedsteforældre.
Og dine forældre?
- Det har jeg fortalt. - Ja, det har du.
Hvordan døde de?
I en bilulykke.
Sammen?
Ulykkeligt.
- Og lidt usædvanligt. - Hvad mener du?
Så dårligt kører vi heller ikke. Et par spritbilister i ny og næ.
Men begge to, bare sådan.
Det er katastrofalt.
De efterlod dig helt alene.
- Hvor gammel var du? - Sytten.
Naturligvis. Gammel nok til at klare dig selv. Selvstændig.
Og skolen? Hvorfor går du ikke i skole?
- Mine forældre døde. - Penge. Altid et spørgsmål om penge.
Så blev hushjælpen skabt.
Hvad med venner?
- Ingen venner. - Jeg har ikke tid.
Fru Boškovi´c var sikkert en rigtig slavepisker.
Hvad med drenge så?
Der må have været nogle drenge. En moden pige som dig.
Ingen drenge, venner eller familie. Tanja, min tavse hushjælp...
Du er desværre lige så usynlig som jeg.
Vi er spøgelser.
Tredje lektion:
Fjerde lektion:
Fem, tak.
Udmærket, hushjælp.
Sjette lektion. Denne lektion er i særklasse.
Nummer seks er en kongesport.
Det viser, hvilket stof du virkelig er gjort af.
Din indre glød og evne til at vise barmhjertighed.
Alle militærpersoner kan lide det.
Napoleon elskede at spille flere spil ad gangen med sine marskaller.
Hvem tror du, vandt? Han var en lille skid. Du er betydeligt højere.
Jeg spillede selv mod min fjender. De respekterede mig for det.
Jeg ved, hvad du tænker. "De lod dig vinde, for ellers skød du dem."
Sådan var det slet ikke. Vi spillede for at vinde.
Jeg respekterer mine modstandere, selv hvis de er NATO-svin.
Ven eller fjende, udfordr mig!
- Udfordr mig! - Det kan jeg ikke.
- Hvad sagde du? - Jeg kan ikke spillet.
Prøv! Kæmp, for fanden!
Værdiløs! Det er, hvad du er.
Gå din vej, hvis du ikke vil kæmpe.
- Er du også døv? Gå din vej! - Ville du lade mig gøre det?
Er du et gidsel? Har du ikke læst, at jeg ikke tager gidsler?
Gå nu! Forsvind ud af syne.
Jeg forventer, at du kommer tilbage. Du er min nu.
Du er værdiløs, men du er min.
Native Suns, gæster i morgen det traditionelle danseetablissement.
Dørene åbner klokken syv.
Du kan virkelig ikke lave mad.
Uspiseligt!
Godmorgen.
Det får du brug for.
Hvem af os er mest overrasket?
Hvad havde jeg af valg?
Du bortførte fru Boškovi´c. Jeg formoder, at du betaler i kontanter.
I går aftes stillede du ingen spørgsmål. Ikke et eneste.
Jeg kender journalister, som ville skære bollerne af for det, men du...
Det er altså ungdommen nu til dags? Total mangel på interesse.
Eller er det frygt? Er du bange for mig?
- Det vedkommer ikke mig. - Mine handlinger...
Er du ikke det mindste nysgerrig?
Ikke en lille smule?
Er han djævelen i egen person?
Det vedkommer ikke mig.
Ingen spørgsmål.
Ingen fordømmelse.
Jeg er ikke sikker på, at jeg tror på dig.
Forstår du, jeg...
Jeg kan ikke unde mig den luksus.
Jeg er gammel, og jeg har spørgsmål.
Jeg vil have svar, hushjælp.
Vis mig dit liv. Du har set mit i al sin ære. Nu er det din tur.
En bypiges liv.
I dag er jeg din elev.
Du godeste, var vi virkelig så utiltrækkende?
- Hvem af dem var du? Hvor er Tanja her? - Ingen steder.
Jeg gemte mig i tomme klasseværelser, indtil det store frikvarter var forbi.
- Gemte dig? - Med en bog.
- Hvorfor dog? - Er du blind? Se på dem.
Gemte du dig hver dag?
- Det bliver til mange bøger. Du var klog. - For klog.
Hvorfor tror du, at jeg gemte mig?
Hvor skrev du historie? Hvor kyssede du din første dreng?
Han kyssede mig. Henne ved springvandet.
- Du kom frem fra dit gemmested. - En taktisk fejl. Jeg var tørstig.
- Han begik ikke den fejltagelse igen. - Hvad hed han?
Hr. Antonovi´c.
Bibliotekaren.
- Svin. - Ja, det er I.
Du har vel ikke kun kysset perverse bibliotekarer?
Nej.
- Du har aldrig haft en kæreste, vel? - Definer ordet "kæreste".
En person, man deler et måltid med mellem knaldene.
I en alder af 26... Dette skal vi virkelig til bunds i.
Hvor fik du din første menstruation?
På første sal. På min plads i klasseværelset.
Jeg ville ikke rejse mig fra stolen. De måtte bære mig ud.
Var du ikke glad?
I mænd og jeres sære fantasier! Absolut ikke, det er rædselsfuldt.
Min datter fandt mig i en bunker efter fem timers manøvre.
En korporal kom løbende med en felttelefon.
Efter fire omstillinger sporede de mig. Krigen var lige begyndt.
Der var hun. Den der stemme...
"Jeg kunne ikke finde mor."
Mine mænd blev skidefulde den dag. De ved stadigvæk ikke hvorfor.
Min far tvang mig til at vaske sædet og sige undskyld.
De fleste mænd er bange for unge pigers mysterier. Skrækslagne.
Den ene dag bader vi vores små piger, den næste dag er døren lukket for evig.
Jeg tog hende med ud at shoppe for at dæmpe min frygt.
- Min far ville hellere dø. - Det var synd...
Hvordan skal man ellers løfte sløret og lære jeres uudgrundelige veje at kende?
Vis mig dit hjem.
Dit hjem. Vi tager derhen nu.
Ved du, hvor længe siden det er, at en ung pige har inviteret mig hjem?
Jeg har ikke inviteret dig.
- Sig, at det er midlertidigt. - Det er det ikke.
- Jeg har set hyggeligere fængselsceller. - Ja, det har du vel.
Vend dig om. Her er ingen døre.
Du godeste...
- Kan du ikke hænge et billede op? - Af hvad dog?
Behøver jeg sige mere?
Ikke underligt, at du ikke har selskab. Må jeg have lov at reparere den?
Af så stor en bogorm at være er dit bibliotek nærmest ikke-eksisterende.
- Bøger kræver plads. - Ja, og de afslører hemmeligheder.
- Din mor ville ikke have bifaldt det. - Det gjorde hun aldrig.
Jeg kvæles. Jeg vil have en cigaret. Tag mig herfra, hushjælp.
Af sted, hushjælp.
Værsgo. Tak.
- Hvor har du været? - Prøverummet bagi.
Tag, hvad du finder, og gå til kassen. Jeg har intet mindre.
Nok er jeg usynlig, men lad os ikke udfordre skæbnen.
Gå nu.
Din far ville være stolt.
Bær over med mig.
Byttepenge, tak.
Intet, som ikke kan ordnes.
- Hvad gør vi med det her nu? - Godt....
Nu løfter vi sløret.
Mænd er usynlige i skyggen af skønhed. Det kommer du til at mærke.
Desværre kommer alder før skønhed, når blæren kalder.
Jeg er straks tilbage.
Det er bedre end flæsk, ikke?
Mine herrer, dette er min hushjælp.
De må have os undskyldt.
Det forklarer din madlavning.
Du er deres, ikke min.
Du er ikke hushjælp med din usle færdigheder.
Hvorfor?
De vidste, du ikke ville have beskyttelse, når det ikke var på dine betingelser.
Det er sandt, hvad der står i avisen. Nettet strammes.
Derfor sendte de dig.
- De troede, at jeg... - Ud med sproget.
De troede, at jeg kunne holde dig væk fra gaden.
Er du skuespiller eller luder? Selvom du kan være begge dele.
Vis mig dine færdigheder. Vis mig, hvor god en luder de sendte mig.
Lad os se, om du kan holde mig beskæftiget. Lad os...
Mit hjerte!
Du må ikke...
Nej, men du skal hjælpe ham.
- Kardiomyopati. Han har forstørret... - Jeg ved, hvad det er.
Gør noget, inden han får hjertestop. Du skal få ham på fode i aften.
Sørg for at holde mund,
for Milo Begovi´c vil for Guds skyld ikke have, at nogen skal få at vide,
at han bidrog til at gøre en efterlyst krigsforbryder sund og rask.
Ved du, hvor mange elskerinder kammerat Tito havde ad gangen,
da han var på sit højeste, hvis du undskylder udtrykket?
Jeg læste det i en bog. Fjorten.
Fjorten.
Jeg har aldrig haft en, og jeg vil aldrig gøre dig ondt.
Nej, det vil du ikke.
- Det var en undskyldning. - Jeg hørte, hvad du sagde.
- Du kunne have være død i går. - Min hushjælp havde aldrig tilladt det.
Du er trods alt min.
Monogam og romantisk. Det passer ikke rigtigt sammen, vel?
Min første opgave i Italien...
Jeg var nygift og savnede min kone. Jeg ville sende hende et brev fra skibet,
så jeg lagde det i en kuvert med hendes adresse på.
Så lagde jeg det i en flaske med ti dollar og ti cigaretter
til den, som fandt det, og sendte det videre til hende.
Da vi sejlede gennem Messinastrædet,
kastede jeg flasken i havet.
Hun fik brevet tre uger senere, sammen med ti dollar og ti cigaretter.
Man kan ikke andet end at elske italienere.
Hvor er din kone?
Åbenbart der, hvor jeg ikke er.
Derhjemme, formoder jeg. Jeg ved det ikke længere. Hun vil ikke tale med mig.
Vi er et underligt par.
Jeg kan ikke være i et forhold, og du er for bange til at have et.
Jeg kan spare dig for flere års terapi. Farmand er død, og du gemmer dig.
Et trivielt skoleeksempel. Et blink med øjet, og du fylder 60.
Men alt det ved du allerede. Hvem forsøger du at narre?
Du er vist fuld af overraskelser.
Du har vel ikke en penis?
Det havde du i går, da du opdagede, at jeg havde brug for en babysitter.
- Hvem har oplært dig? - Du ved, at jeg ikke må sige det.
- Er det så farligt? - Vi vil ikke gøre det mere indviklet.
Vi?
Vi? Hvor gammel er du nu?
- Ejer de dig allerede? - Ingen ejer mig.
Du vælger at slette dit liv som 26-årig for at skifte ble på en gammel mand.
- Altid til tjeneste. - Vi tjener altid os selv. Punktum.
Er det sådan, du hævner dine forældre?
Bilulykke... Hvad skete der egentlig?
- Bilen blev bombet. - Bilen? Så meget af det var sandt.
De var med os.
Og nu tager du deres plads.
Balancen er genoprettet, og ringen sluttes, men til hvilken nytte?
- Hvad har du af forhåbninger? - Forhåbninger?
En ung pige bytter ikke sit liv væk bare for at undgå mænd.
For at give vort folk sikkerhed og genopbygge vore hjem.
Er det ikke også dine?
- Vær forsigtig, min pige. - Jeg klarer mig fint, tak.
Tror du, at din tjeneste beskytter dig?
Har du nogen anelse om, hvad jeg har gjort for at tjene mit land?
- Jeg kan fortælle det. - Det behøves ikke.
Vil du ikke vide, hvad der kræves af os for at udslette menneskeheden?
Tempoet, omfanget.
Domstolen ville skamme sig, hvis de vidste, hvor forkert deres udregninger er.
Lad os få de rigtige tal på bordet.
For min tjeneste og mit naive engagement...
...burde jeg få intet mindre end mine landsmænds evige taknemmelighed.
Denne flotte livsstil.
Vær meget forsigtig.
Og nu, min hushjælp,
gør mig den tjeneste at hjælpe mig ud af denne forbandede seng.
Hvordan kunne denne mand få sådan en datter?
Jeg har noget mere til dig. Jeg var ved at glemme det.
I dagligstuen, på gulvet.
Jeg syntes, at jeg genkendte den form i din lejlighed.
Den var din, ikke sandt? For det var vel ikke et våben?
Fra dine forældre, formoder jeg.
Spil for mig.
- Nej. - Hvorfor ikke?
- Ikke foran folk. - Det er du heller ikke. Du er alene.
Jeg eksisterer jo ikke.
Vær nu sød...
Har fruen en bil?
Du kunne være taxachauffør. Intet ville komme bag på mig.
- Hvad skulle jeg med en bil? - Køre en tur.
- Nøjagtigt det, som de ikke vil. - Netop derfor.
Dit hjerte kan ikke klare et anfald til.
"Nettet strammes," som du sagde. Der er ingen tid at spilde.
Jeg er din arbejdsgiver. Jeg har udtrykt mine behov.
Sørg for at opfylde dem, hushjælp.
Hvor skal vi så hen?
Du ville have en bil.
Ja, og I har taget min chauffør, Miros.
Han har ikke brug for den nu. Kør så.
Samme sten og bjerge. Samme navn.
Du kommer aldrig til at kende dit sande fædreland.
Etnisk adskillelse. Deres lille beskidte hemmelighed.
Før alt dette var folk ligeglade med, hvad naboen var.
Alt fungerede godt.
Så kom landkortene, og grænser blev trukket på må og få.
Pludselig blev vi opdelt efter etnicitet, og vi sigtede med pistoler på hinanden.
Vi sloges om områder, som vi ikke anede, eksisterede.
Til sidst udslettede vi...
Jeg gjorde det. Tag ikke æren for det. Det klæder dig ikke.
Var slaget ikke tabt, da ordren blev givet?
Ikke så kæk. Jeg gav ordren!
Kom nu, hvad ville du sige?
Du hentydede til massakren, ikke sandt?
I guder, du er lige som min datter. De har hjernevasket jer.
Massakre. Tallene er irrelevante. Det var en investering i fremtiden.
Hvor vover du at dømme mig? Døde dine forældre, for at de skulle dømme mig?
- Jeg kan skubbe dig ud for forræderi. - Undskyld, men de kunne ikke forklare sig.
Du kaster dig hovedløst ud i en opgave bare for at undersøge, hvem fanden du er.
Jeg stiller bare de spørgsmål, som landets unge mennesker ikke forstår.
Jeg skylder dem ikke noget.
De står i gæld til mig. Jer alle sammen!
Det er godt, kør du bare. Gør lidt nytte.
Er du venlig at fortælle, hvor vi skal hen?
Du er bogormen, så det må du fortælle.
I foråret 1942 blev generalen født i en lille by, som hedder...
- Brusnica. - Bravo. Vi er på vej hjem.
- Helt ubeskyttede? - Jeg har jo min hushjælp.
- Du er aldrig vendt tilbage. - Nej, det var for farligt.
- Hvorfor lige nu? - Fordi jeg har en kørelejlighed.
Jeg sagde, at min kone bor der, men jeg ved ikke, om det passer.
Kommunikation er krigens første offer. Det er måske bare en dårlig undskyldning.
Da først striden brød ud, og jeg blev sendt nordpå,
var min datter lige begyndt på universitetet.
Det var svært at tale med hende dengang. Det havde intet med krigen at gøre.
Ungdommen vil ikke tale med sine forældre.
Hvorfor skulle hun være anderledes?
Hun vidste kun det, som hun læste om mig i aviserne.
Nyheder. Du er for ung til at huske, da nyheder blev til underholdning.
De gode og de onde.
Pludselig blev alt til en dårlig western, og alle søgte en skurk.
Et melodrama i aftennyhederne. Hurra, vi har brug for en skurk!
Det handler kun om rollebesætning. Intet andet.
Og gæt, hvem som får skurkerollen?
Og alt det, skal en ung kvinde høre på.
En søg, ung kvinde skal kapere alt det og overleve.
Selvmord?
De myrdede hende. De tog hende, hver eneste af dem.
Vesten, medierne, de forbandede lejesoldater.
Så tog de hendes begravelse, så jeg ikke kunne begrave min egen datter.
Og den utilgivelige kendsgerning, at de tog mit ægteskab.
Så sig mig, hvad er mest tragisk? At vi hverken vandt eller tabte krigen,
eller at landets største helt, ti år efter, ikke længere har noget hjem?
Drej til højre.
Er du sulten?
Det kan du ikke mene. Der er ikke engang åbent.
Der er altid åbent.
- Kan du ikke se, hvor vi er? - Tyve kilometer fra min by.
Tak.
Da jeg var ung, vidste den kvinde alt om de dumheder, jeg begik.
På denne vej, ved dette bord.
Nu ville hun aldrig tilgive mig.
De gode minder forsvinder først.
Du må have mig undskyldt...
Vi kan ikke blive her så længe.
0642-646193.
Ja, et lokalt opkald.
Hallo?
Tak.
Nu kører vi tilbage. Vi kom, og vi så.
- Kør nu bare. - Nej, det ville være selvmord.
- Det er min ret. - Du har ingen rettigheder.
Du mistede dem for mange år siden. Du er på flugt.
Du er her takket være loyale venner, som har sat liv og familie på spil
for at beskytte dig og forsørge dig,
men du har bare pisset på hver eneste af dem!
Jeg beklager alle dine tab, men nu kører vi tilbage.
- Efterlad mig her. - Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke, hvis jeg er en forbandet byrde?
Tror du, at de idioter ville forsøge at nakke mig her? Det er alt for oplagt.
Tanja, min kære hushjælp...
Alt, hvad du ser her, mistede jeg for mange år siden
i mit lands tjeneste.
Jeg beder ikke om medlidenhed. Hvordan skulle jeg det? Jeg har intet tilbage.
Hvor skadeligt kan det være, at lade et spøgelse flakke om?
Læg dig ned. Og bliv dernede.
- Fandens, hvad gør vi? - Gør, som jeg siger.
- Hvad? - Jeg viser vej, du kører.
Sæt farten ned.
Først ligeud, butik til venstre.
Der står nogle gamle gubber udenfor. Drej dér.
- Skal jeg dreje? - Til højre.
- Hvad nu? - Lige ud.
Nu kommer der er sving. Drej.
Nu.
Gamle Ganovi´c' sted ligger oppe til højre.
Det må være vaskedag.
For enden af gaden, bygningen i hjørnet.
- Politistationen. - For helvede...
Drej der.
- Vent lidt. - Hvad nu?
Vi er snart fremme.
Oppe til højre.
- Caféen med det grønne skilt. - Caféen?
En gammel fyldebøtte på bænken. Han sover den sikkert ud nu.
- Er han væk? - Jeg kan ikke se noget. Der er ingen.
Hvad skal jeg gøre?
Stands bilen.
Kom nu.
Det er lige over bjerget. Kør.
Neden for bjerget. Parkér der.
Fem minutter.
Fem minutter, og så kører vi.
Det ved du, at vi ikke kan.
Tag ikke dette fra mig.
Skal jeg se på, mens det ender her?
Hvordan hjælper det hende?
Spørg aldrig en far om det.
Det finder hun ud af.
Du skal blive i bilen.
Rør dig ikke ud af stedet, med mindre jeg siger det. Forstået?
Er du rigtig klog?
Jeg ved det godt. Jeg er ked af det.
Giv mig din pistol. Giv mig den.
PÅGREBET
GENERALEN UDLEVERES VED EU-MINISTERENS ANKOMST
Oversættelse: Dorte Langberg